Маркіян Богданович Домбровський
кафедра класичної філології

ЧАСОВІ КОНТУРИ ОБРАЗУ ЗАЛІЗНОГО ВІКУ У ТІБУЛА

В системі образного світу Тібула важливе місце займає традиційна міфологічна опозиція золотий – залізний вік. Одне з яскравих місць, де видно типове Тібулове бачення цієї опозиції, маємо в третій елегії першої книги (І, 3, 35–50). 
В аналізованому фрагменті маємо зіткнення двох образів – золотого і залізного віку: Тібул тікає від теперішності, генералізованої до образу залізного віку в "спогад" про вік золотий, подаючи цей останній за принципом "від супротивного" відносно першого. 
У цій роботі нас цікавили часові характеристики залізного віку, які, сподівано, посідають не останнє місце в ідентичності образу одного з віків.
Відразу бачимо, що залізний вік подається як світ, що народжується в міфічному минулому – на зміну зруйнованому золотому вікові – і триває до Тібулового сьогоденя. 
В минуле залізний вік проектується з потреби втечі за його межі: традиційний мотив початку залізного віку як смерті райського золотого віку дає Тібулові місце власне для втечі в "спогад" про цей рай. Тут з точки зору часових контурів ключовим є сполучник priusquam (35). Саме він і відповідальний за встановлення між золотим віком і залізним відношення безпосереднього слідування і притім з акцентом на тому, що наступне скасовує попереднє. Той самий сполучник визначає і фокус дальшого викладу (35–48) – маємо золотий вік як протиставлення до залізного, а не навпаки (тому й priusquam, а не postquam), що відповідає загальному характерові Тібулових рефлексій – ідилія як втеча від антиідилії (ідилія як causa finalis рефлексій).
На підставі аналізу фрагмента бачимо, що залізний вік постає перед нами як світ, що починається в далекому міфічному минулому кінцем золотого віку і триває "дотепер". Притому тепер його влада всеохопна (semper). Варто наголосити, що на обох "кінцях" важливим є власне його узалежнення від сусідніх образів: минулість залізного віку обов’язково йде в контексті мотиву смерті золотого віку, а теперішність – як генералізація конкретної Тібулової скрутної ситуації. На предметному рівні домінування тих чи інших його атрибутів визначається актуальністю того чи іншого "сусіднього" образу. Тобто, залежно від того, чи більше рефлексія занурена в візію золотого віку, чи в усвідомлення даного моменту – залізний вік має проакцентовані відповідні інші свої риси.